Engang levde idette avsides område to søstre -
- som begge var over sin første ungdom.
De var døpt Martine og Filippa -
- etter Martin Luther og hans venn Philipp Me/anchthon.
De brukte all sin tid, -
- og nesten hele sin lil/e renteinntekt på veldedighet.
Takk.
Faren hadde vært prest og stifter av en from sekt, -
- som var aktet... kanskje også litt fryktet.
Presten hadde giftet seg sent, og hadde nå vært død lenge.
Hans disipler ble etter hvert som årene gikk færre, -
- men de søkte stadig sammen for å lese og utfegge Guds ord, -
- og for å ære sin mastere ånd, -
- som de følte var hos dem.
Jerusalem, mitt hjertes hjem
du evig kjære navn
engstes ei, du omsorgsfulle
for ditt daglige brød og klede
kryp og stener ei du gir
til det barn, som ba om brød.
De hadde en fransk tjenestepike. Hun het Babette.
Det kan forekomme eiendommelig for et par puritanske damer, -
- og fortjener en forklaring.
Babettes tilstedeværelse i de to søstres hus -
- var å finne dypt inne i hjertets fønnfxge verden.
Som ung hadde Martines og Filippas skjønnhet vært av samme art -
- som blomstrende frukttrær.
Man så dem aldri på ball e//eri selskap, -
- og områdets unge menn gikk i kirken med håp om å få se dem.
Å Herre, la ditt rike
på jorden her nedstige
med kraft og nådens ånd
å løse syndens bånd
på det vi kan fornemme
at Gud hos folket bor
og at du, Gud, har hjemme
hos dem, der på deg tror.
I prestens menighet ble jordisk kjærlighet og ekteskap regnet som -
- tomme illusjoner.
I min gjerning er mine to døtre min høyre og min venstre hånd.
Vil De berøve meg dem?
Dog hadde de to skjønnheter vakt uro ihjertet hos to unge herrer -
- og grepet inn i skjebner, som kom ute fra den store verden.
Den ene var en ung offiser ved navn Lorens Löwenhie/m, -
- som hadde levd et muntert liv og hadde havnet i gjeld.
Alle rett!
Meddeler kapteinen at salen stiller med tjue mann.
Lorens! Du må ta deg sammen.
Du drar opp til din tante itre måneder.
Den gamle? - Ja.
På Nørre Vossborg?
I Jylland? - Ja.
På Nørre Vossborg får du anledning til å tenke over din livsførsel -
og komme på bedre tanker.
Velkommen til Nørre Vossborg.
Kom. Nå skal jeg vise deg rommet ditt.
Plutselig sto det for hans indre en mektig visjon -
- av en høyere og renere tilværelse uten kreditorer og formaninger -
- med en blid engel ved hans side.
Hans gudfrykt/çe tante skaffet ham adgang til prestens hus.
Martha, ikke bare stå der. Gå ut og hent en klut.
Miskunnhet og sannhet møtes, kjære brødre og søstre.
Rettferd og fryd skal kysse hverandre.
Han gjentok sine besøk, men det syntes ham -
- at han ble ubetydeligere for hver gang.
Unnskyld.
Guds veier går midt gjennom havet-
og over de snøkledde fjell, der menneskeøyet ikke ser noen sti.
Amen.
Jeg reiser bort for alltid.
Jeg får aldri se deg igjen.
Her harjeg lært at livet er hardt og ubønnhørlig, -
og at det i denne verden er ting som er..umulige.
Når de andre unge offiserene snakket om sine Igær/ighetsaffærer -
- var han taus om sin.
For betraktet fra off/sersmessen, og så å si sett med dens øyne, -
- var det jo en bedrøvelig affære.
Lorens...
Hvordan har det seg at en husarløytnant blitt beseiret og avvæpnet?
Det var gjeng hellige hengehoder som ikke har salt til maten.
Jeg kan ikke glemme den vakre jenta. - Du er en drømmer, Lorens.
Jeg vil ikke være en drømmer. Jeg vil være som dere.
Jeg har bestemt meg for å gemme alt som skjedde på vestkysten.
Nå vil jeg bare se fram og ikke tilbake.
Jeg vil konsentrere meg om min karriere, -
og en vakker dag vil jeg spille en lysende rolle i en stor verden.
Han giftet seg med en av dronning Sofies hoffdamer.
Fromhet var på mote ved hoffet.
Han fikk til og med nytte av ord og vendinger fra prestens hjem.
Vi anroper Herren om barmhjertighet.
Med kjærlighet skal vi utføre Guds gjerning.
Husker du den tause, unge mannen som dukket opp og forsvant igjen?
Ja.
Et år etter kom en enda mer betydningsfull person.
Den store Achille Papin fra Paris, -
- som hadde sunget på Hoffteateret i Stockholm.
Praktfullt. Tusen, tusen takk for en herlig aften.
Tusen takk skal De ha, madame.
Stockholm er en veldig vakker by.
Norden har mange vakre byer å by på.
Jeg reiser mye, men foretrekker i grunnen å være alene.
Jeg liker stillheten.
Stil/heten og bølgenes brus.
Da burde De besøke den jyske vestkyst.
Der er det storslått og rått.
Der kan De bli mettet av frisk luft -
- og hvile Dem.
Jeg vet om et sted. De kan bo hos kjøpmannen.
Men Achille Papin hensank i en slags melankoli, -
- og med ett så han seg selv med fryktelig klarhet.
Som en gammel mann ved enden av sin kunstnerbane.
Herre Gud, ditt dyre navn og ære
over verden høyt i savn må være
og alle sjele og de tretti treler alt som har mele
de skal fortelle din ære
Gud er Gud om alle land lå øde
Gud er Gud om alle mann var døde
om folk forsvinner i Herrens himler
utallig vrimler som slår på simler
den søte
høye hall og dype dal skal vike
jord og himmel falle skal tillike
hvert fjell og tinde skal slett forsvinne
men Herrens minde til tusen sinde
skal stige.
Allmektige Gud. Din miskunnhet når til himmelen, -
- og din rettferd går til havets bunn.
Her er en operaprimadonna, som vil legge Paris for sine føtter.
- God dag, pastor. - God dag.
Jeg oppholder meg i Deres vakre land på grunn av min helse.
Jeg bor hos kjøpmannen.
Jeg vil gjerne ta den unge damen som bor her, som elev.
Hun har en vakker stemme, og kan komme ti/å synge som en engel.
Det er viktig når man ska.* hylle Gud.
Er De papist?
Ja, katolikk...papist.
Kom inn, monsieur...
Monsieur Achille Papin.
Jeg har snakket med min datter, og De har min velsignelse.
- Det gleder meg. Farvel, pastor. - Farvel, monsieur Papin.
- Farvel, mesdemoisel/es. - Farvel, monsieur.
- Og på gjensyn. - Ja.
- Monsieur! - Mange takk.
Glimrende.
De vil stige opp som en stjerne.
Ingen har noensinne sunget så bra som Dem.
De blir den eneste stjernen. De andre vil være helt fra seg.
Keiseren og keiserinnen vil komme og høre Dem.
De vil få de rike ti/å glemme sin rikdom -
- og trøste de fattige i deres elendighet.
Nå, lille Filippa, gjør du fremskritt hos monsieur Papin?
Ja, far.
Kom, en stemme på deg kaller
som synger i mitt hjerte
kom, kjemp dog ikke imot
det er jo lykkens stemme.
Jeg skjelver
men jeg lytter
jeg frykter for min lykke
begjær, kjærlighet og tvil
strides i mitt hjerte
strides i mitt hjerte.
Kom, du skjønne, jeg brenner for deg.
Mazetto elsker meg ennå.
Jeg skal gjøre deg til verdensdame.
Å, min sjel vakler
min sjel vakler.
Kom, kom
kom, en stemme på deg kaller.
Jeg skjelver, men jeg lytter.
Kom, kjemp dog ikke imot.
Jeg frykter for min lykke.
La oss gå, du skjønne.
Jeg frykter for min lykke.
Kom, mitt hjerte brenner for deg.
Du blir verdensdame.
Å, min sjel vakler
min sjel vakler.
Å, kom. Å, kom.
La oss gå.
Det er deg, det er deg, jeg elsker
våre hjerter elsker hverandre
kjærligheten vil forene oss
det er deg, det er deg, jeg elsker
våre hjerter elsker hverandre
kjærligheten vil forene oss.
Alt.
La oss gå
la oss gå.
Vi går.
Det er deg, det er deg, jeg elsker
våre hjerter elsker hverandre
kjærligheten vil forene oss.
Kjærligheten vil forene oss.
God dag, madame. God dag.
Jeg ønsker ikke å fortsette sangtimene hos monsieur Papin.
Guds veier, mitt barn, går også rett gjennom elvene.
Vil De være så snill å gi dette til Deres leietaker?
Farvel, mitt liv
farvel, mitt hjerte.
Farvel, mitt håp.
Achille Papin dro med den første båten til Frederikshavn -
- og siden tilbake til Paris.
Det er det huset der borte.
Mange år senere, en septembernatt i 1871...
Kom inn.
"Mesdames..."
"Husker De meg?"
"Når jeg tenker på Dem, er mitt hjerte fylt med liljekonvaller. "
"Vil erindringen om en franskmanns hengivenhet bevege Deres hjerte -
- ti/å frelse en fransk kvinnes liv?"
"Den ulykkelige Madame Babette Hersant har, -
- som også min skjønne keiserinne, måttet flykte fra Paris."
"Borgerkrigen har rast i våre gater."
"Madame Hersants mann og sønn er blitt skutt. "
"Hun unnslapp med nød og neppe Ga//iffets blodflekkede hender."
"Hun har mistet alt hun eide, og våger ikke å bli i Frankrike."
"En nevø av henne er kokk, og har skaffet henne skipsleilighet. "
"Hun har spurt om jeg kjente gode mennesker i Danmark."
"Dette brakte øyeblikkelig fram for mitt blikk Deres bilde, -
- som er mitt hjertes helligdom. "
"I 35 år, frøken Filippa...
...har jeg grått over at Deres stemme ikke kom ti/å fylle operaen."
"Når jeg nå i kveld tenker på Dem, -
- uten tvil omgitt av en munter og kjærlig barneflokk...
...og på meg selv, en grå og ensom mann, -
- glemt av dem som en gang tiljublet ham og ti/ba ham, -
- så føler jeg at De har valgt den bedre del her i livet."
"Hva er berømmelse? Graven venter oss alle. “
"Og dog, min tapte Sal/na, -
- mens jeg skriver dette, føler jeg at graven ikke er slutten."
"I Paradis skal jeg atter høre Deres stemme."
"Der vil De være den store kunstnerinne, -
- som det var Guds mening at De skuffe være. “
"Å, som De vil henrykke eng/ene. "
"Babette kan lage mat."
"Motta, mine damer, en ydmyk hilsen fra den venn -
- som engang var Achille Papin. "
Madame, -
- jeg er redd for at vi ikke kan ansette Dem.
Vår inntekt er ikke tilstrekkelig til -
- at vi kan tillate oss å ansette en erfaren husholderske.
Jeg vil bare tjene gode venner av monsieur Papin.
Jeg arbeider gjerne uten å få noe for det.
HVIS De sender meg bort, har jeg bare døden igjen.
Nei, da...
- Bli hos oss.. - Ja. Bli hos oss.
De må legges i bløt.
Vous les mettez á tremper.
Legges i bløt. - Legges i bløt.
De skjærer
Brød...
...legges i bløt.
Un peu de bière...
Litt Øl.
Et comme ca passer au... sikte.
Tamis. - Oui, passer au tamis.
Ølebrød.
- Oui, oui.
Så skal det kokes en time... Boui//ir une heure.
Kokes
Bonjour, monsieur Larsen. - God dag, Madame Babette.
Oignons. - To løk.
Sucre. - Sukker.
Tjue skilling. - Tjue skilling... Tjue.
Tjue skilling. - Tjue.
Merci. Au revoir, monsieur Larsen. - Farvel, Madame Babette.
Vær så god. - Takk, Babette.
Utrolig. Siden Babette kom har vi mer penger til rådighet.
Babette hadde nå vært i huset hos prestedøtrene i äorten år.
Ikke fersk.
Mine fisk ikke ferske? Like før svømte de ute i vannet.
Hvor mye? - Tretti skilling.
Tjue skilling. - Tretti.
Tretti. - Førti skilling.
Tretti.
Kom med kurven din. Så kan du få dem.
Tusen takk.
Kan jeg få de to for tretti? - Nei, nå er det slutt. Femti.
God dag. - Bonjour, Madame Babette.
Jeg skal ha et lite stykke flesk. Detjeg fikk sist var harskt.
Det forstår jeg ikke. - Hm... Hm, hm.
...qui m'a donné lesjours.
Savner De ikke Frankrike?
Min eneste forbindelse med Frankrike er en lottokupong, -
som en trofast venninne i Paris fornyer hvert år
Det var ikke mye. - Takk..
Farvel. - Au revoir, Madame Babette.
Hun er dyktig. - Ja.
Disse ungdomssynder vil bli tilgitt deg, Christopher
Kristus elsket oss og frelste oss fra våre synder med sitt blod.
Halleluja.
Du, som søker Kristus, rett ditt blikk mot himmelens hvelving.
Der ser du sporet av hans uendelige rike.
Det evige lys.
Ti ditt er riket, makten -
og æren i all evighet. Amen.
Også takk, Herre, fordi du sendte oss Babette.
Hun hjelper våre små søstre -
så de kan hellige seg de fattigste i din lille flokk, Amen.
Prestens disipler ble år for år litt ertete og trettekjære, -
- så det til tider kunne oppstå små, bedrøvelige konflikter i menigheten.
Selv om det er lenge siden, Solveig, -
så huskerjeg godt hvor slem du var imot meg den gang.
Nå, Anna husker hvor slem jeg var? Men jeg husker hvor sjalu du var
Du var sannelig ikke snill mot min stakkar mor.
Skal vi ikke alle sammen synge "Å, Herre, lad ditt rike"?
Å, Herre, lad ditt rike...
Selv om du bærer apostelens navn, Poul, så vetjeg at du lurte meg.
Det harjeg alltid visst. - Du har alltid visst...
Du kan jo ikke engang huske om du spiste torsk eller grøt i går.
Jeg husker godt. Du stjal fra meg den gang.
Så, så, så. Kan vi få ro?
Å Herre, lad ditt rike på jorden herlig stige...
Tror du, min kjære mann tilgir meg atjeg har bedratt ham?
Ja... Vi varjo så unge. - Det er ingen unnskyldning.
Det var du som tok meg. - Ja.
Du ville jo gjerne selv. - Du fristet meg.
Vil Gud tilgi meg, -
eller må min sjel pines for det vi har gjort?
Ja... Ja.
Gud tilgir alt. Ikke sant, Martine?
Kjære søstre og brødre, -
den 15. er det hundreårsdagen for vår kjære fars fødsel.
Filippa og jeg har lenge sett fram til denne dagen, -
og vi vil feire den, som om han fremdeles var iblant oss.
Jeg vil ikke skjule for dere at det er en stor sorg for oss -
å se den splid og ufordragelighet som hersker blant oss.
Vi ber dere så inderlig om at fred og broderskap skal råde her.
Jeg har gjennomskuet deg, Christopher. Falsk er du.
Halleluja. - Jeg tror vi slutter for i dag.
Det er fra Frankrike.
Kom inn.
Det er til madame Babette Hersant. Det er fra Frankrike.
Ja takk.
Det er til Babette.
Det er brev til deg, Babette.
Takk.
Du allmektige Gud...
Jeg har vunnet i lotteriet.
Titusen franc.
Nei...
Ja, men...Gratulerer, Babette. - Gratulerer, Babette.
Takk.
Det måtte jo skje.
Herren ga. - Og Herren tok.
Takk for hjelpen. - Velbekomme.
Kom inn.
Jeg har et ønske, mesdemoiselles.
Kom igjen, Babette. - Sett deg, Babette.
Jeg vil alene lage festmiddagen på prestens fødselsdag.
Jammen, kjæreste Babette, vi har da ikke til hensikt å servere middag.
Bare et helt beskjedent aftensmåltid med en kopp kaffe etterpå.
Vi har jo aldri budt våre gjester på annet, Babette.
Jeg vil lage en fransk middag.
En fransk middag? - En fransk middag?
Kan jeg ikke få lov til å lage en skikkelig fransk middag?
En skikkelig fransk middag?
Ja, men... Da sier vi det, Babette. - Det er i orden, Babette.
Jeg vil betale middagen med mine egne penger.
Nei, det kommer ikke på tale. - Det kan vi ikke ta imot.
Ikke tale om, Babette.
Mesdemoiselles... Jeg har aldri bedt Dem om noe.
Hør min bønn i dag. Den kommer fra mitt hjerte.
Babette har rett. Det er første gang hun ber oss om noe.
Og...sannsynligvis også siste. - Så sier vi det, Babette.
Det er i orden, Babette. - Takk.
Jeg må be om fri noen dager for å gi min nevø noen direktiver.
Nå, han som i sin tid seilte deg fra Frankrike til Frederikshavn.
Ta bare fri du. - Det er klart, Babette.
Merci, mesdemoiselles.
Hun forlater oss nok snart. - Hjertet er allerede i Frankrike.
Bare vi så ikke svikter de gamle når vi må klare alt selv.
Om åtte dager er hun jo her igjen. - Ja, men for hvor lenge?
Takk, Johannes.
Velkommen, Babette. Har du hatt en god reise?
Takk, mesdemoiselles. En god reise.
Traff du nevøen din?
Han har fått en liste over varene han skal ta med fra Frankrike.
Forsiktig! - Ja, ja.
Jeg er ikke rolig for alt dette. - Jeg er heller ikke trygg for det.
Kom så, mine små vakt/er.
Der er hun.
Dieu soit loué. Varene har kommet vel fram.
Hvilke varer, Babette?
Varene til middagen. Til den franske middagen.
Det er da vel ikke vin? - Det er Clos Vougeot 1845.
Fra Philip Remonte Orgeuil.
Vi mente jo ikke noe stygt med det.
Filippa og jeg ville bare oppfylle Babettes bønn, -
men vi har ikke kunnet forutse hva det kunne føre til.
Og nå... Nå har vi innlatt oss med farlige krefter, -
som kanskje bringer ulykke.
Jeg kan ikke engang si hva dere får å drikke...eller spise.
Hva kommer til å skje med oss? - Herre, vis oss din barmhjertighet.
Tilgi meg. - Du må ikke gråte, Martine.
Hvis dere visste hvor mye jeg tenker på min far.
Det er som om han ser ned på meg -
og ser sine døtre i ferd med å bruke hans hjem til en heksesabbat.
Vi forholder oss tause overfor alt som heter mat og drikke.
Halleluja.
Av kjærlighet til våre små søstre lover vi, uansett hva som skjer, -
ikke å si et ord om maten eller drikkevarene.
Ikke én bemerkning skal slippe over våre lepper.
Tungen... Tungen, denne forunderlige lille muskel, -
som for mennesker betyr ære og heder og gode gjerninger, -
men også utemmelig ondskap og dødelig gift.
Den dag vi feirer vår store mester, da vil vi bruke vår tunge til bønn -
i takknemlighet for alt som han var for oss.
Herren være lovet. - Gi oss din frelse.
Det vil være som om vi aldri hadde fått evnen til å smake.
Jerusalem, mitt hjertes hjem
du evig kjære navn
engstes ei, du omsorgsfulle
for ditt daglige brød og klede
kryp og stener ei du gir
til det barn som ba om brød.
Det er et brev fra fru Löwenhielm.
Gå ut i kjøkkenet og få noe å styrke deg på.
Det er fra fru Löwenhielm.
Hun har fått uventet besøk av sin nevø, general Lorens Löwenhielm.
Han har snakket med aktelse om vår far
Og hun spør om hun kan ta ham med i kveld.
Fru Löwenhielm medbringer sin nevø, general Lorens Löwenhielm.
Vi blir altså tolv i stedet for elleve.
Han kommer rett fra det svenske hoff. Han har bodd i Paris i sin ungdom.
En general...
Ta det rolig, mademoiselle, det er nok til alle.
Det er til skilpaddesuppen. - Ja vel.
Hold duken.
Er det noe du trenger? - Nei, mademoiselle. Alt er klan:
Lysene.
Forfengelighet.
Alt er forfengelighet.
Jeg har oppnådd alt det du drømte om, -
og tilfredsstilt din ærgjerrighet.
Men til hvilken nytte?
I kveld skal vi to gjøre opp med hverandre.
Du skal bevise for meg at jeg valgte riktig den gangen.
Guds vilje skje.
God kveld og takk for at vi fikk komme.
Kom inn.
Der er de.
Jerusalem, mitt hjertes hjem
du evig kjære navn
engstes ei, du omsorgsfulle
for ditt daglige brød og klede
kryp og stener ei du rekker
til det barn som ba om brød.
Kan resultatet av en rekke seire gjennom mange år -
utgjøre et nederlag?
Så... Nå kommer generalen.
Og kjære, gamle fru Löwenhielm. - Hun hører til de trofaste.
Hjertelig velkommen.
Takk for at dere ville se oss.
Takk for at jeg fikk komme. - Takk fordi dere kom den lange veien.
God aften, fru Löwenhielm.
God aften, kjære søstre, og god aften, kjære brødre.
Sett Dem endelig.
God aften.
- God aften.
Kom inn i varmen.
Si at vi er klare til å servere.
Babette sier at vi er klare.
Ja, men da... La oss da gå til bords.
Og husk at vi ikke kan smake noe.
La oss be med prestens egne ord.
Må mitt brød i dag mitt legeme nære.
Må mitt legeme sjelens tjener være.
Må min sjel gå fremad Gud til ære.
Amen.
Du sier ikke noe om maten. - Ikke et ord.
Som ved bryllupet i Kana. Maten har ingen betydning.
Vi vil ikke skjenke det en tanke.
Høyst besynderlig.
Amontillado.
Den beste Amontillado jeg noensinne har smakt.
Dette er helt avgjort ekte skilpaddesuppe.
Og hvilken skilpaddesuppe!
Nå, Erik, champagne.
Ett glass til alle et pour le général hver gang det er tomt.
Det må være en slags limonade.
Den er god.
Vær så god. - Takk.
Det er jo Blinis Demidoff.
Dette er avgjort Veuve Clicquot 1860.
Ja, ja... Jeg tror bestemt vi får snø hele dagen i morgen.
Jeg glemmer aldri mitt første møte med presten -
og den prekenen han holdt.
Jeg var en døgenikt... En kraglefant.
Jeg har bestrebet meg på å bli en god kristen.
Husker dere hva han lærte oss? "Barnlille, elske hverandre."
Barnlille, elske hverandre.
Prestens prekensamling hører til vår dronnings kjæreste lesning.
Erik. I de store glass... Forsiktig.
Den er god. - Den er god.
Husker dere den gang presten hadde... det var nærmest et mirakel, -
hadde lovet å holde julepreken på den andre siden av fjorden?
I fjorten dager hadde været vært så hardt-
at ingen skipper eller fisker turte krysse fjorden.
Folkene i landsbyen var i ferd med å gi opp håpet, men presten lovte -
at kunne han ikke få en båt, ville han komme gående på bølgene.
Og se, tre dager førjul la stormen seg, -
og det satte inn så streng frost at fjorden frøs fra bredd til bredd.
Og dette hadde aldri skjedd i manns minne.
I Paris vant jeg engang en ridekonkurranse -
og ble deretter feiret av de franske kavallerioffiserer -
på en av byens mest moderne restauranter: "Café Anglais", -
der kjøkkensjefen forbløffende nok var en kvinne.
Vi fikk cailles en sarcophage , -
en rett som hun selv hadde komponert.
General Galliffet, som var vert den kvelden, forklarte -
at denne kvinne... denne kjøkkensjef, -
var i stand til å forvandle et måltid til en slags kjærlighetsaffære.
Et elskovsforhold, -
der man ikke lenger kunne skjelne mellom fysisk og åndelig appetitt.
General Galliffet hadde tidligere duellert for vakre kvinners skyld.
Nå var det ingen kvinne i Paris han ville la sitt blod utgyde for, -
bortsett fra denne kjøkkensjefen.
Hun var kjent som sin tids største kulinariske geni.
Det vi spiser nå, er nettopp... cailles en sarcophage.
Halleluja.
Det er cailles en sarcophage. - Ja, det... Det er det.
"Mennesket skal ikke bare avstå fra, -
men også nekte enhver tanke på mat og drikke."
"Først da kan han spise og drikke i den rette ånd."
Som presten alltid sa:
"Kjære brødre og søstre, det eneste vi får med fra dette jordeliv, -
er det vi har gitt bort."
De kjære to, de blir rike i det neste liv.
Erik...
Nei, nei, nei.
Smaker det deg, tante?
Ja, stormen har lagt seg.
Vann i de små glass.
Vær så god.
Har dere sett så herlige druer?
"Og de nådde til Esjkoldalen og avskar en drueklase, -
som det måtte to mann til å bære på en stang."
Miskunnhet og sannhet møtes.
Rettferd og fryd skal kysse hverandre.
Mennesket tror i sin svakhet og kortsynthet -
at det skal treffe et valg her i livet-
og frykter den risiko det herved løper.
Vi kjennenfrykten.
Men, nei... Vårt valg er uten betydning.
Det kommer en tid da våre øyne åpnes, -
og vi omsider innser at Nåden er grenseløs.
Vi må bare vente med tillit og motta med takknemlighet.
Nåden stiller ingen betingelser.
Og alt det vi har valgt, ble gitt til oss.
Alt det vi har avstått fra... blir oss bevilget.
Vi får også det tilbake, som vi har kastet bort.
Miskunnhet og sannhet møtes.
Rettferd og fryd skal kysse hverandre.
Vær så god.
Din slyngel... Du lurte meg grundig med det tømmerlasset.
Så vannet drev av deg, kjære bror. - Jeg visste det.
Men jeg har spilt deg et puss som du aldri har oppdaget.
Det harjeg fortjent, elskede bror.
Unge mann...
Er det mer Clos Vougeot?
Generalen spør om det er mer Klo Sufo.
Erik... La flasken stå.
Etter kaffen i de små glass. Tenn lysene i stuen.
"Vjøks mark fine sjampanje."
Ja, velbekomme.
Gud velsigne deg, lille Solveig. - Gud velsigne også deg, lille Anna.
Gud velsigne deg, Christopher.
Bror..
Se, hvor seg dagen atter skynder
i vestervann seg solen tok
vår hviletime snart begynner
o Gud som uti lyset bor
og sitter alt i himmelsal
vær du vårt lys i mørkhets dal
vårt timeglass det alt nedrinner
av natten drives dagen bort
all verdens herlighet forsvinner
og varer kun så ganske kort
Gud, la ditt lys ei bli slukt
og nådens dør ei heller lukt.
Lorens... Det er på tide vi drar hjemover.
Generalen og tanten er i ferd med å gå.
Takk for i kveld. - Takk for hjelpen.
Selv takk.
Jeg har vært hos deg...
...hver eneste dag i hele mitt liv.
Si at du vet det.
Ja, jeg vet.
Da vet du også at jeg vil være hos deg hver eneste dag -
som ennå blir meg forunt.
Hver kveld vil jeg sitte til bords med deg.
Ikke med mitt "legeme", som ingen betydning har, -
men med min sjel.
Forjeg har i aften lært, min kjære, -
ati vår skjønne verden er alt mulig.
Takk for en flott kveld.
Farvel og takk for i kveld.
Farvel og mange takk.
Takk for en deilig kveld. - Takk for at du kom.
Hjertelig takk for i kveld.
Klokken slår tiden går
evigheten oss forestår
la oss da bruke den kostbare tid
tjene Vårherre med all vår flid
så skal vi nok komme hjem
så skal vi nok komme hjem.
Stjernene er kommet nærmere.
Kanskje de kommer nærmere hver natt.
Kanskje vi ikke får snø i år.
Halleluja!
Babette.
Å, det var en veldig god middag.
Det syntes alle sammen.
Jeg var engang kjøkkensjef på "Café Anglais".
Vi vil alle huske denne kvelden når du har reist tilbake til Paris.
Jeg reiser ikke til Paris.
Reiser du ikke til Paris?
Jeg har ikke noe å dra tilbake til. Alle er borte.
Og jeg har ingen penger.
Ingen penger?
Jo, men de ti tusen franc... - Gitt ut.
Ti tusen franc?
En middag til tolv au "Café Anglais" koster ti tusen franc.
Du skulle da ikke ha gitt alt du eide for vår skyld.
Det var ikke bare for Deres skyld.
Da blir du altså fattig nå hele livet.
En kunstner er aldri fattig.
Var det sånne middager du lagde på "Café Anglais"?
Jeg kunne gjøre dem lykkelige nårjeg ga dem mitt ypperste.
Papin visste det.
Achille Papin?
Ja, han sa:
"Det går gjennom verden et langt skrik fra kunstnernes hjerte."
"Gi meg mulighet til å yte mitt ypperste."
Dette er ikke slutten, Babette.
Jeg føler med visshet at dette ikke er slutten.
I Paradis vil du være den store kunstner, -
som det var Guds mening at du skulle være.
Å...
Å, du vil henrykke...englene.
Oversettelse: Lise Weggersen Scandinavian Text Service 2006